STOLTHET OCH FÖRDOM
Lizzy! Jane!
Mr Collins har erbjudit sig att gifta sig med Charlotte Lucas!
Hon tackade ja!
Charlotte? Förlovad med mr Collins? Det är omöjligt!
Den öppna spisen på Rosings är mycket större.
Den är häpnadsväckande stor.
Varför blev du förvånad, Lizzy?
Skulle han inte kunna få en kvinna bara för att han inte kunde få dig?
Jag menade inte...
Jag blev förvånad.
Men om mr Collins har lyckats väcka dina känslor, Charlotte...
-Då är jag glad för er skull. -Jag förstår hur du känner.
Jag är inte romantisk. Det har jag aldrig varit.
Jag begär bara ett bra hem.
Och jag är övertygad om att möjligheten för mig att bli lycklig-
-är större än för de flesta.
Kära Charlotte!
Elizabeth... Här ser ni världens lyckligaste man.
Det var så förnedrande, Jane!
Hon gifter sig med en av de dummaste personerna i England!
Du tar inte hänsyn till situationen.
Vår släkting är kanske inte så intelligent, men han är respektabel.
Han är inte elak, och när det gäller det materiella är han ett gott parti.
Du skulle aldrig gifta dig för ditt eget välstånds skull!
Nej, men alla är inte lika!
Kära Jane...
Jag tror inte att du ska behöva välja mellan kärlek och välstånd.
Men du kanske får göra det...
Det här kom nyss från Netherfield.
Det är från Caroline Bingley.
Hon skriver att de har lämnat Netherfield och rest till London-
-och de tänker inte återvända.
Min bror trodde att affärerna i London skulle vara fort avklarade.
Men det tror inte vi.
När Charles kommer till stan får han svårt att komma därifrån.
Jag kommer inte att sakna nåt från Hertfordshire, utom ert sällskap.
Mr Darcy längtar efter sin syster.
Det blir roligt att återse henne.
Jag hyser som bekant hopp om att hon ska bli min syster.
Det är väl rätt att hysa hopp om något som gör så många lyckliga?
Hon vill nog varna mig för att hennes bror inte bryr sig om mig.
-Kan hon ha nån annan avsikt? -Ja, det kan hon!
Hon vet att han är kär i dig, men hon vill att han ska välja miss Darcy.
Hon vill få dig att tro att han inte bryr sig om dig.
Jag vet att jag har rätt.
Alla som har sett er vet att han är förälskad i dig.
Caroline kan inte vara så falsk. Hon måste ha blivit vilseledd.
Tro gärna det!
Men hon kan knappast få honom att tro att han är kär i nån annan!
Om inte Bingley är tillbaka vid din sida inom två veckor-
-så skulle jag bli väldigt förvånad.
Tänk att Charlotte Lucas vill gifta sig med en präst.
-Han kommer att predika för henne. -Innan de går och lägger sig!
Titta, vilket gräsligt tyg! Det skulle passa Mary, eller hur?
Titta, där är Denny och Carter! Och Wickham!
-Tar du Wickham som vanligt? -Javisst, hon är ju kär i honom!
Tyst, för Guds skull!
God dag, mina damer.
-Vi tänkte besöka er på Longbourn. -Och vi kom hit för er skull!
-Vi saknade er på balen. -Jag skulle ha velat dansa med er.
Men ödet... Nej, mot er vill jag vara helt ärlig.
Jag bestämde mig för att inte gå dit, för att undvika mr Darcy.
-Det kunde ha förstört stämningen. -Jag förstår er.
Det skulle ha varit lätt för mig att sätta mr Darcy på plats...
Men det vore sorgligt att genera honom i mr Bingleys hem.
-Er syster skulle bli lidande. -Ja.
-Mr Collins lär ha förlovat sig. -Ja, med min vän Charlotte Lucas.
Jag trodde att han hade andra avsikter.
Det hade han kanske, men han ändrade sig - till allas glädje.
Och lättnad.
Får jag bjuda på te hemma hos oss?
Jag skulle vilja presentera er för mina föräldrar.
Denny!
Är inte George Wickham en charmerande ung man?
Det var underhållande att höra historierna om hans olycka.
Det var lika bra som en roman.
Men han har blivit illa behandlad av mr Darcy.
Men det kan vara så att mr Darcy inte är värre-
-än andra bortskämda rikemän.
Det tillkommer oss alla att inte döma våra medmänniskor på lösa grunder.
Herregud!
Jag tycker synd om mr Wickham.
Han klär verkligen i uniform.
Jag minns när jag själv var förtjust i rödrockar...
...och det är jag fortfarande, innerst inne.
Det är inget att flina åt!
Om mr Wickham är förtjust i dig, så är det inte din egen förtjänst!
Inte efter din behandling av mr Collins. Det blir ingenting!
Han skulle gärna ha fått gifta sig med vem som helst av flickorna!
Men ingenting blir som det borde.
Och mr Bingley, som vi hoppades så mycket på, är borta för alltid!
Va?
Caroline Bingley hörde av sig igen.
De stannar i stan hela vintern.
-Det kan inte vara sant. -Det är sant.
Ta det inte så hårt, Jane. Flickor tycker om lite motgångar i kärlek.
Du då, Lizzy? Jane ska väl inte få komma före-
-när det finns så gott om officerare i Meryton?
Ta Wickham. Han kan säkert avfärda dig på ett snyggt sätt.
Tack, men alla kan inte ha samma tur som Jane.
Men det är trösterikt att veta att du har en kärleksfull mor-
-som alltid gör så stor affär av saken som möjligt.
Jag vet inte vad det ska bli av oss!
Jag står inte ut med tanken på att Charlotte Lucas ska ta över här!
Att jag skulle tvingas lämna plats för henne!
Tänk inte så dystra tanker. Låt oss hoppas på nåt bättre.
Det kan ju bli så att jag överlever dig...
Var inte orolig för min skull, Lizzy.
Han ska glömmas, och sen blir allt som förut.
Men...jag kommer kanske att minnas honom som...
...den mest älskvärda man jag känt.
Men det är allt. Jag har inget att hoppas på eller frukta.
Jag har inget att klandra honom för. Den smärtan slipper jag.
Kära Jane. Du är för god! Din osjälviskhet är änglalik.
-Retas inte. -Jag retas inte!
Det är inte många jag älskar, och ännu färre som jag högaktar.
Ju mer jag ser av världen, desto mer missbelåten blir jag.
Ska inte du resa till stan, Jane?
Moster och morbror Gardiner tar dig säkert med dit efter jul.
Och varför vill du att jag ska resa till London?
För miljöombytets skull.
Så sena ni är!
Jag trodde att vagnen hade vält eller att ni hade blivit rånade!
-Struntprat! Hur står det till? -Dåligt! Det är nåt med nerverna.
-Men jag klagar aldrig. -Det är klokt, Fanny.
-Har ni presenter med er? -Du är dig lik, Lydia.
-Har jag inte vuxit? -På alla sätt utom till förståndet.
In med er nu! Ni hinner knappt byta om!
Vi är bjudna till Philips i kväll. Jag har ingen lust att ge mig ut.
Jag sitter hellre hemma och vilar nerverna.
Stackars Jane! Ni får inte tro att jag lägger skulden på henne.
Vem skulle kunna göra det? Hon är ju världens raraste flicka.
Hon gjorde verkligen sitt bästa.
-Hon hade aldrig avvisat Bingley. -Hon gjorde sitt allra bästa!
-Men när jag tänker på Lizzy... -Det måste kännas väldigt tungt.
-Hon kunde ha fått mr Collins! -Det hade betytt så mycket för er!
Familjen Lucas är så baksluga. Alltid håller de sig framme.
Men din ankomst är en utmärkt tröst.
Och det var intressant att höra om det senaste modet med långa ärmar.
-Det här är mr Wickham, moster. -Jag hörde att ni är från Derbyshire.
Det stämmer. Känner ni till trakten?
Jag tillbringade några lyckliga år i Lambton.
Jag växte upp strax intill, på Pemberley.
Det vackraste huset i Derbyshire, och följaktligen i hela världen!
Vi är helt överens. Är ni bekant med familjen?
-Nej, inte alls. -Gamle mr Darcy var min gudfar.
Synd att ni inte kände honom.
Och en fyra på ditt och jag är ute! Jag vann igen!
Ska vi dansa nu? Jag längtar efter att få dansa.
Mary!
Spela Grimstock!
Storartat!
-Fina flickor, inte sant? -I synnerhet de två äldsta, sir.
De skulle inte misspryda självaste hovet!
Glöm inte de yngre fröknarna Bennet.
De ser ut som de ska, och de är tre av de dummaste flickorna i England.
-När reser ni till Kent? -På fredag, efter bröllopsnatten.
Du skriver väl, Lizzy? Jag stannar länge i Kent.
-Jag blir beroende av dig. -Javisst!
Far och Maria kommer i mars.
Kan du följa med? Du är lika välkommen som de.
Då kan jag inte tacka nej. Får jag se den berömda öppna spisen?
Den lär du inte undgå, även om du skulle vilja det.
Följer hon med oss till Hunsford?
Om du är med, behöver jag inte vara rädd för lady Catherine.
Vem är hon som dansar med mr Wickham?
Hon heter Mary King. Hon bor hos sin morbror i Meryton.
-Hon är inte särskilt vacker... -Det finns andra värden, Maria.
-Hon har just ärvt 10 000 pund. -Det är utan tvekan av värde!
Det känns hårt!
Jag tycker synd om Lizzy.
Tänk att Wickham följde miss King hem, bara för hennes pengars skull.
Jag skulle också vilja ärva. Då skulle officerarna uppvakta mig.
Det skulle de säkert göra, Kitty.
-Är hon vacker, mamma? -Hon är ingenting jämfört med er.
Hon är kort och fräknig. Stackars Wickham. Som han får lida.
Den 12 januari.
Käraste Lizzy, jag har det skönt här på Gracechurch Street.
Moster och morbror är så snälla.
Men jag saknar ändå dig, för du kan få mig att skratta åt mig själv.
För tre veckor sen besökte jag miss Bingley på Grosvenor Street.
Jag uppfattade det som att Caroline blev glad att träffa mig.
Fast hon var på lite dåligt humör.
Hon hade inte fått mina två brev. Underligt att båda hade försvunnit.
Väldigt underligt...
Visiten blev inte lång, för Caroline och mrs Hurst skulle gå ut.
Men de lovade att besöka mig på Gracechurch Street inom kort.
Jag väntade varje förmiddag i tre veckor.
Och i dag kom hon till slut.
Jag vet att du inte känner någon skadeglädje när jag bekänner-
-att jag har misstagit mig vad gäller hennes aktning för mig.
Hon visade tydligt att hon inte uppskattade att träffa mig.
Hon lät mig förstå att hennes bror visste att jag var i stan-
-men han umgås med mr Darcy och hans syster.
Jag drar slutsatsen att mr Bingley inte hyser några känslor för mig.
Lizzy! Denny och Carter är här!
Och gissa vem mer? Wickham!
Jag hörde att ni ska resa till Kent.
-Jag ville träffa er före avresan. -Jag har saknat våra samtal.
Jag måste gratulera er till trolovningen med miss King.
-Ni måste förakta mig. -Inte alls.
Jag förstår att även stiliga unga män behöver något att leva av.
Miss Bennet...
Jag hoppas att ni tror mig...
-Hade situationen varit en annan... -Om inte mr Darcy hade haft en son.
Men livet är fullt av prövningar, som min syster Mary brukar säga.
Jag önskar er uppriktigt all lycka.
-Ni är väldigt överseende. -Ja, jag inbillar mig det.
Jane skulle vara stolt över mig.
Jag hoppas att vi alltid kan vara goda vänner.
Det kan vi säkert, mr Wickham.
Lizzy, är du ute efter nöjen igen?
Dina föräldrar kommer att sakna dig.
Det är ett nöje jag gärna skulle avstå ifrån.
-Men jag vill gärna träffa Charlotte. -Inte mr Collins och lady Catherine?
Jag trodde att du gärna ville njuta av deras sällskap.
Vissa saker ska njutas med måtta.
Ja... Men tänk på mig, Lizzy.
När du och Jane är borta har jag ingen vettig människa att prata med.
Jag kommer att sakna dig, min kära.
Nåväl, ge dig av nu.
All mark till vänster om oss tillhör Rosings Park.
-Lady Catherine måste vara rik! -Alldeles säkert!
Hon har många goda sidor. Din syster har hamnat i fint sällskap.
Jag tror att vi är framme vid Hunsford efter nästa krök.
Sir William! Maria! Elizabeth!
Det är en ära för mig att välkomna er till min enkla boning.
-Käre sir... -Käre mr Collins...
En sån ära för mig att ta emot er i prästgården...
-Jag är glad att se dig, Elizabeth. -Och jag dig.
Trappan är ytterst passande för en kyrkans man i min ställning.
Den är alldeles lagom brant.
En utmärkt trappa, sir.
Men den är ingenting mot trapporna på Rosings.
Jag säger trappor, för det finns flera. Och alla är mycket fina.
Och här... Om ni tillåter, Elizabeth.
Det här blir ert sovrum medan ni bor hos oss.
-Det är till belåtenhet, antar jag? -Ett väldigt trivsamt rum.
Notera garderoben, Elizabeth. Vad sägs om den?
Är det inte höjden av bekvämlighet?
Lady Catherine de Bourgh föreslog att hyllorna skulle sitta så här.
Hyllor i garderoben. Vilken lycklig ingivelse...
Hon är godheten personifierad. Hon tänker på allt.
-Hon är en god granne. -Vi dinerar två gånger i veckan.
-Hon låter oss aldrig gå hem. -Det var verkligen generöst!
Hennes nåd lånar oss sin vagn.
En av hennes nåds vagnar, rättare sagt. Hon har flera.
Och nu, sir William... Ni var vänlig nog att vilja se min trädgård.
Han sköter trädgården själv. Han arbetar där varje dag.
Motionen är säkert välgörande.
Jag uppmuntrar honom till att vara där.
Han promenerar till Rosings nästan varje dag.
-Är det nödvändigt? -Kanske inte.
Jag måste erkänna att jag uppmuntrar även det.
Promenader är också nyttig motion.
Annars är han mest på sitt rum-
-där han har utsikt över vägen och kan se när Lady Catherine passerar.
Och du föredrar att sitta här i salongen?
Det händer ofta att vi bara umgås några minuter under en hel dag.
Ensamheten besvärar mig inte alls.
Jag måste säga...att jag är mycket nöjd med situationen, Lizzy.
-Kom genast, Charlotte! -Vad är det?
Kom så ska du få se nåt fantastiskt!
Titta, Lizzy!
Jag trodde att grisarna hade rymt. Det är ju bara lady Catherine.
Nej, det är mrs Jenkinson och miss Anne de Bourgh!
Så oartigt att låta Charlotte stå där i blåsten!
Jag gillar hennes uppenbarelse. Hon ser sjuklig och sur ut.
-Hon blir en bra hustru till honom. -Vem?
32 anställda arbetar i trädgården.
Se på fönstren! Det finns 64 stycken sammanlagt!
Jag har fått veta att fönsterglasen kostade mer än 600 pund!
En vacker byggnad i fint läge. Och fönster saknas sannerligen inte.
Ni ska inte skämmas för er klädsel.
Lady Catherine kräver inte att vi ska nå upp till hennes egen elegans.
Hon störs inte av er enkla klädsel.
-Hon vill markera rangskillnaderna. -Tack, det känns trösterikt.
En apotekare är vad ni behöver. Vänd er till Nicholson, mrs Collins.
Går ni till nån annan blir jag arg.
-Det ska jag inte, lady Catherine. -Absolut inte!
Er väninna verkar vara en fin flicka, mrs Collins.
Det sägs att hennes fars fastighet kommer att övertas av mr Collins.
-Har ni syskon, miss Bennet? -Jag är näst äldst av fem systrar.
-Är de yngre ute i sällskapslivet? -Ja, allihop.
Alla?
Alla fem samtidigt?
Ger de yngre sig ut innan de äldre har gift sig?
-Er yngsta syster är väl mycket ung? -Ja, hon har inte fyllt 16 än.
Jaså...
Hon är för ung för att vara ute ofta.
Det vore hårt mot yngre systrar-
-om de inte får delta bara för att de äldre inte gifter sig tidigt.
Håller ni inte med om det, sir William?
På min ära! Ni har sannerligen bestämda åsikter för att vara så ung.
-Hur gammal är ni? -Det vill jag helst inte avslöja.
Ni kan inte vara mer än 20, så ni behöver inte hemlighålla er ålder.
Jag är inte 21.
Sa jag att lady Metcalf är glad att jag skickade miss Pope till henne?
Hon sa: Lady Catherine, ni har skänkt mig en skatt!
Det är vackert. Jag förstår att du är förtjust i den här trakten.
Lizzy...
På tre veckor har vi varit på middag på Rosings Park sex gånger!
-Det hade jag aldrig trott! -Inte jag heller.
Min kära! Maria! Elizabeth!
Mr Darcy har kommit till Rosings! Och hans kusin: överste Fitzwilliam.
Greve Matlocks yngste son. De ska besöka oss på prästgården!
-När, min kära? -Mycket snart. Skynda er!
-Det måste vara för din skull, Lizzy. -Du misstar dig, Charlotte.
Jag vet att mr Darcy avskyr mig.
Skynda er!
Äntligen får jag träffa er! Det jag har hört om er var inga överdrifter.
Det kan jag tro, för mr Darcy är min hårdaste kritiker.
Ni besöker väl oss på Rosings? Jag tycker om livfull konversation.
Min faster pratar, men hon kräver sällan svar.
Min vän säger knappt ett ord när han är i Kent.
Ingen spelar, ingen sjunger...
-Men det gör väl ni, miss Bennet? -En smula, men väldigt dåligt.
Ni är säkert alltför blygsam. Ett avbrott vore ytterst välkommet.
Varför stirrar mr Darcy på mig? Vad är det som förargar honom?
-Jag hoppas att er familj har hälsan. -Ja då, tack.
Min syster har varit i stan i tre månader. Har ni träffats?
Nej.
Jag har inte haft det nöjet.
-Vi är inte de bästa vänner. -Det förvånar mig.
Jag tror på det första intryckets betydelse...
Hans intryck av mig står säkert fast.
Det är ett hopplöst fall. Eller hur, överste Fitzwilliam?
Ni kommer aldrig att spela riktigt bra om ni inte övar flitigare.
Kom hit så ofta ni vill och spela på pianot i mrs Jenkinsons rum.
I den delen av huset är hon inte i vägen för nån.
Det finns inte många i England som uppskattar musik så mycket som jag.
Eller som har bättre smak.
Om jag hade lärt mig spela, så hade jag blivit mycket skicklig.
Och det hade Anne också...
Försöker ni skrämma mig genom att komma hit och lyssna, mr Darcy?
Det går inte. Mitt mod stärks vid varje försök att skrämma mig.
Jag vet att det roar er att bekänna er till åsikter som inte är era egna.
Er kusin säger att ni inte kan lita på mig.
-Är det inte lumpet av honom? -Jo, verkligen!
Dessutom kan det få mig att berätta om hans uppförande i Hertfordshire.
-Jag är inte rädd för er. -Vad är det ni anklagar honom för?
På en bal dansade han bara fyra danser, trots att det var ont om män.
Och mer än en dam var i behov av en kavaljer.
Jag är ledsen, men så var det.
Jag har svårt för att tränga mig på okända.
Ska vi fråga honom varför en utbildad och världsvan man-
-har så svårt att tränga sig på okända?
Jag har ingen fallenhet för att konversera, som vissa andra har.
Jag spelar inte så bra som jag skulle vilja.
Men det är mitt eget fel, eftersom jag inte har orkat öva tillräckligt.
Ni har helt rätt. Ni har använt er tid bättre.
Ingen som får höra er kan tycka att det inte är bra nog.
Ingen av oss uppträder ju för främlingar.
Vad är det ni pratar om?
Jag vill delta i konversationen!
Dottern är blek och sjuklig. Hon är tyst och verkar helt talanglös.
Det är tyvärr alldeles sant.
Mr Darcy behandlar henne med sin vanliga föraktfulla likgiltighet.
Men lady Catherine vill ha honom som svärson-
-och hon är inte van att bli motsagd.
Mr Darcy!
Mrs Collins och Maria är i Hunsford med mr Collins.
Jag är alldeles ensam här.
Jag ber om ursäkt, jag vill inte tränga mig på.
Jag satt bara och skrev till min syster Jane i London.
Var allt väl med mr Bingley och hans systrar i London?
Ja, allt var utmärkt, tack.
Jag har förstått att mr Bingley inte tänker återvända till Netherfield.
Han kommer troligen inte att till- bringa mycket tid där i framtiden.
Då vore det bättre om han lämnade det helt.
Han gör förmodligen det, när han hittar ett lämpligt ställe att köpa.
Lady Catherine lär ha renoverat huset när mr Collins tog över det.
Hon kunde inte ha slösat sin godhet på ett tacksammare föremål.
-Han verkar ha valt rätt hustru. -Ja, verkligen.
Om man tänker efter, så har även hon gjort ett gott parti.
Hon har ju nära till sin familj också.
Nära? Det är åtta mil!
Det är inget att tala om, om vägarna är bra.
Men en kvinna kan också hamna för nära sin familj.
Ni vill väl inte alltid bo i närheten av Longbourn?
Jag ska inte störa mer. Hälsa mrs Collins och hennes syster.
Nej, sitt kvar.
-Miss Bennet! -Överste Fitzwilliam...
Jag har gått runt hela parken. Ska vi gå vidare tillsammans?
-Känner ni mr Bingley? -Ja, lite grann...
Bingley är en gentleman. Han är god vän med Darcy.
Ja, det är förvånande att mr Darcy verkar ta hand om mr Bingley.
Ja, nog tar han hand om honom...
Jag har förstått att han berömmer sig för att ha räddat mr Bingley-
-från ett ytterst oklokt giftermål.
Hur motiverade han sin inblandning?
Han hade invändningar mot kvinnan.
-Hade han rätt att döma henne? -Var hans inblandning olämplig?
Varför skulle mr Darcy avgöra hur hans vän skulle bli lycklig?
Men vi känner ju inte detaljerna. Kärleken var kanske inte så stark...
Men om den var det, så minskar absolut värdet av min kusins insats.
-Mår ni inte bra, miss Bennet? -Jag fick huvudvärk...
Jag har kanske promenerat för långt.
Då tar vi den korta vägen tillbaka.
Jag skulle hellre stanna hos dig och strunta i lady Catherines klander.
Kära Charlotte, tänk dig för...
Jag klarar mig. Huvudvärken går säkert över när jag får lugn och ro.
Och när vi har förklarat för lady Catherine-
-så blir hon inte arg. Hon är ju kristet storsint.
-Vi är sena. -Varför sa du inget tidigare?
Otaliga gånger har Hennes nåd påtalat vikten av punktlighet...
Jag hoppas att ni mår bättre nu.
Det gör jag, tack. Vill ni inte sätta er?
Förgäves har jag kämpat mot mina känslor.
Jag måste bekänna att jag brinner av beundran och kärlek till er.
Därmed går jag emot min familj, mina vänner och mitt eget omdöme.
Varje band mellan våra familjer bör betraktas som ytterst opassande.
Som varande en förnuftig man inser jag det, men det kan inte hjälpas.
Ända från den första stund jag såg er har jag känt...
...en passionerad beundran och aktning...
...som övervinner alla invändningar.
Jag ber er att befria mig från mitt lidande och bli min hustru.
Jag antar att konventionen kräver att jag uttrycker min tacksamhet.
Men det kan jag inte.
Jag har inte eftersträvat er kärlek, och den har uppstått mot er vilja.
Jag är ledsen att jag sårar er. Jag hoppas att ni snart kommer över det.
Är det svaret allt jag kan vänta mig?
Är det allt ni har att säga?
Varför förolämpar ni mig genom att säga att det här sker mot er vilja...
...mot ert förstånd och mot er natur?
Var inte det skäl nog för att vara ohövlig?
Jag har all anledning att tycka illa om er.
Jag kan inte högakta den man som har gjort min syster olycklig.
-Förnekar ni att ni har gjort det? -Jag har ingen anledning att neka.
Jag lyckades skilja dem åt, och det är jag glad för.
Jag hjälpte honom mer än mig själv.
Men min avoghet mot er har även andra orsaker.
Den grundlades när jag hörde hur ni hade behandlat mr Wickham.
-Hur försvarar ni det? -Ni verkar bry er mycket om honom!
-Det skulle vem som helst göra. -Ja, hans olycka är enorm!
Ni har gjort honom fattig-
-och dessutom ser ni på hans olycka med förakt och överlägsenhet.
Så det är vad ni tycker om mig...
Ser man saken på det viset, så är mina fel allvarliga.
Men det hade ni inte brytt er om-
-om jag inte hade sårat er genom att berätta om mina betänkligheter.
Jag skulle ha dolt dem...
...men jag avskyr all falskhet.
Mina betänkligheter var dessutom rättmätiga.
Er släkt är underlägsen min.
Skulle jag glädjas åt att få umgås med människor i lägre ställning?
Ni misstar er. Ert sätt att fria gjorde det lättare att avvisa er-
-än om ni hade varit en gentleman.
Inte under några förhållanden hade ert frieri lockat mig det minsta.
Ni avslöjade genast er arrogans och er oförmåga till medkänsla.
Ni är den siste jag skulle gifta mig med!
Ni har sagt tillräckligt. Jag förstår hur ni känner.
Nu skäms jag över de känslor jag själv har hyst.
Förlåt att jag besvärade er.
Tillåt mig att få önska er hälsa och välgång.
Översättning: Bo Wetter www.sdimedia.com